Øst for Paradis præsenterer: PERLEMORSKNAPPPEN
"Vi er alle strømme fra et vand."
Denne blok af kvarts blev fundet -
- i Atacamaørkenen i Chile.
Den er 3.000 år gammel -
- og indeholder en dråbe vand.
Den chilenske ørken er det tørreste sted på jorden.
Herfra har astronomerne opdaget vand -
- næsten overalt i kosmos.
Der er vand i planeterne.
Der er vanddamp i visse gaståger.
Der er is på andre himmellegemer.
På jorden og andre steder-
- er vand en forudsætning for, at livet kan eksistere.
Hver nat opdages en ny planet, -
- som kan indeholde vand.
Idet jeg betragtede stjernerne, indså jeg vandets betydning.
Det lader til, at vandet kom fra det ydre rum, -
- og at livet blev bragt til jorden af kometerne, der dannede havene.
Vand, Chiles længste grænse -
- danner en flodmunding kendt som det vestlige Patagonien.
Her synker Andesbjergene ned i havet -
- og genopstår som tusinder af øer.
Det er et tidløst sted.
En øgruppe af regn.
En fjern del af min familie boede her.
Vi havde et zinktag, -
- og regndråberne lavede en støj, -
- som beroligede og beskyttede mig.
Den lyd har hjemsøgt mig hele livet.
Når vand bevæger sig, -
- intervenerer kosmos.
Vand modtager kraft fra planeterne -
- og overfører den til jorden og til alle levende skabninger.
Vand er en formidlende kraft -
- mellem stjernerne og os.
Før ankomsten af den hvide mand, -
- levede folk i Patagonien i fællesskab med kosmos.
De forarbejdede sten for at sikre deres fremtid.
De rejste på vandet.
De levede nedsænket i vandet.
De spiste, hvad vandet forsynede dem med.
De kom for titusinder år siden.
De var vandnomader.
De levede i klaner, som flyttede rundt mellem fjordene.
De rejste fra ø til ø.
Hver familie havde en ild, -
- der brændte i midten af kanoen.
Der var fem grupper.
Kawésqar. Selkn'am.
Aoniken.
Háusch og Yámana.
De rejste alle på havet.
Havet... Havet er et af de steder, som jeg...
Fordi jeg voksede op tæt ved havet, elsker jeg det virkelig.
Jeg vil ønske, jeg kunne vende tilbage og sejle, som vi plejede at gøre.
Men nu er der for mange restriktioner, så vi kan næsten ikke være på havet.
Hvorfor?
Fordi flåden kræver for meget, for at vi må være på havet.
Jeg har en båd, jeg se tv har bygget. Sådan en lille båd skræmmer dem.
De er ikke vant til både, som bevæger sig på den måde.
Det er derfor...
De hævder, de beskytter os, men det tror jeg ikke.
Jeg fik at vide, at du krydsede Kap Horn med din far.
Første gang vi krydsede Kap Horn, -
- var vejret dårligt.
Vinden var stærk.
Havet er meget farligt, men vi kom fint igennem.
- Hvor gammel var du? - Tolv år.
Vi tog fra Punta Arenas til Kap Horn og tilbage igen.
Padlerne var korte, -
- så vi padlede nedad.
Var det sådan, du padlede? Er padlen ikke fastgjort til båden?
Nej, vi holder den i hænderne.
Trækker strømmen ikke båden væk?
- Nej, det gør den ikke. - I Kap Horn?
Strømmen holder den lidt tilbage, men den bevæger sig stadig fremad.
Vi ved stadig ikke, -
- hvordan de var i stand til at forudsige vejret.
Det anslås, at der i det 19. århundrede var 8.000 mennesker med 300 kanoer, -
- som rejste rundt i dette vældige øhav.
- Gabriela, føler du dig chilensk? - Nej, overhovedet ikke.
- Hvad føler du dig som? - Kawésqar.
Jeg fortalte dig ikke...
Engang var jeg med min mor på en ø -
- i nærheden af Natales.
Jeg ved ikke helt hvor. Jeg blev sendt dertil, fordi vi ikke havde noget vand.
Der var ingen brønd, ingen flod, ingenting.
Vi var taget af sted for at hente vand.
Overfor var der en flod.
Dengang vidste jeg allerede lidt om, hvordan man padlede. Det kræver styrke.
Det er ikke let. Det er ikke let, når det blæser.
Vinden blev stærkere, -
- og vi kunne ikke nå vores lejr på øen.
Så vi var nødt til at vide, hvordan man padlede, hvis vi skulle overleve.
Vi kunne ikke stoppe og sige:
"Jeg kan ikke padle." Det var ikke muligt. Vi var nødt til at kunne padle.
Jeg lærte at dykke.
Jeg var nødt til at lære det, da jeg var syv eller otte år.
Jeg fik en musling i mit første dyk.
Det var dengang, jeg fik at vide, jeg kunne fange skaldyr til at spise.
Det var den mad, vi fik.
Dengang spiste vi kun skaldyr.
For Gabriela er vand en del af hendes familie.
Hun accepterer både farerne -
- og den mad, som havet tilbyder hende.
Men jeg, som chilener, føler mig ikke knyttet til havet.
Jeg føler beundring for havet -
- og på samme tid frygt.
Det har at gøre med min barndom.
En sommer tog havet en af mine skolekammerater.
Han sprang fra klippe til klippe mellem bølgerne, -
- der som kløer jagede mellem koralrevene.
Hans krop dukkede aldrig op.
Han var min første forsvundne person.
Indianerne i Patagonien -
- var Chiles første og eneste maritime folk.
I dag har vi chilenere mistet fortroligheden med havet.
Jeg bad Emma Malig, min veninde, som er maler, -
- om at vise mig noget, jeg aldrig havde set.
Siden jeg var barn, har jeg aldrig kunnet se -
- et fuldstændigt billede af mit land.
I skolerne var der ingen vægge, der var store nok -
- til sådan et langt land.
Chile måtte opdeles i tre dele:
Nord, Midt og Syd, -
- som om det var tre lande.
Jeg tror, dette land har misforstået sin mission.
Vi har 4.200 kilometer kystlinje.
Sandsynligvis verdens længste kystlinje.
Med en stor bjergkæde, som isolerer det fra resten af kontinentet.
Ørkenen mod nord isolerer os -
- fra den vestlige civilisation og et frosset kontinent i syd.
Vi er en ø -
- i geografisk forstand -
- i form af menneskelig geografi, etc.
Vi har ingen maritim tradition, og vi har bygget inde i landet.
Men vores dal er for smal til landbrug, -
- så vi har bygget vores fremtid -
- på en meget snæver økonomisk mulighed, -
- som med tiden er blevet til næsten ingenting.
Jeg tror, at dette land har undladt at værdsætte havet -
- det store hav, som ligger udenfor det.
Kun få mennesker har vist havet fornøden respekt, -
- har vendt sig mod havet for at beundre det og erkende det -
- som en del af vores identitet.
Mit land afviser Stillehavet, det største af alle have.
Mit land mistror havets uendelighed -
- som svarer til halvdelen af jordens overflade.
Men for de indfødte og astronomerne -
- er vandet en ide, -
- et koncept, der er uadskilleligt fra livet.
Hvor længe rejste den komet, som bragte de første dråber vand?
Hver dråbe er en verden for sig.
Hver eneste dråbe er et åndedrag.
Som antropolog har Claudio lært vandets sprog af de indfødte.
Det amerikanske folk tror, at alle ting er levende.
En sten er levende og har en ånd, -
- vand er levende og har en ånd, så vand er en kilde til musik.
Alt, som bevæger sig, laver en lyd.
Og universet er bevægelse, så der er altid en lyd.
Det er det samme vand her.
Hvis jorden består af forskellige dele, er tre fjerdedele vand og en del jord.
Det, vi kalder "jorden", er faktisk vand.
Vores legemer består afvand, planterne er vand, -
- så alting er vand med dele af noget mere solidt:
Jord, sten eller ben.
Men alt er vand. Alt, vi indånder, er også vand.
Så der er ikke noget mærkeligt i, at astrofysikere siger, -
- at hele universet er Fyldt med vand.
Jeg begyndte at lytte til lyden af floden, -
- og pludselig begyndte jeg at høre musik.
En flod lyder som tusindvis af lyde på samme tid.
Vi kan separere dem, lytte til dem en af gangen, og pludselig hører man...
Man holder fast ved det, og så har man to separate lyde -
- og derefter en anden...
Og når man har ti lyde...
Det er der, springet sker.
Når man hører lyden, er det en sang, en anderledes lyd.
En oceanograflærte mig, -
- at aktiviteten af tænkning ligner havet.
Tankens lov er den samme som vandets, -
- der altid er parat til at rumme alt.
Måske forklarer dette, hvordan disse grupper mennesker kunne leve her-
- i tusindvis af år i polar temperaturer?
De levede i den fjerneste egn, den mindst beboede.
De havde ikke byer.
De rejste ikke monumenter, men de vidste, hvordan man tegnede.
En af disse grupper, Selkn'am, blev inspireret til -
- at tegne på deres egne kroppe.
De troede, de blev til stjerner efter døden.
I deres mytologi nævner de stjernebilledet Orion -
- og Sydkorset.
Vi kender endnu ikke betydningen af disse tegninger.
Måske kan en chilensk digter, Raúl Zurita, hjælpe os.
Disse mennesker var komplekse og rige.
Deres tegninger viser hele kosmos, -
- når de malede deres kroppe, som forvandlede dem.
For disse mennesker er stjernerne deres forfædres ånder.
Så hvad leder de efter, disse imponerende teleskoper fra nord?
De leder væsentligst efter deres forfædre -
- for at gøre universet mere velkendt.
På den ene eller den anden måde -
- når indianerne så sjælene og ånderne af deres forfædre, deres krigere, -
- følte de sig på en måde tættere på universet.
De vidste, at deres døde var der. Så hvad ønsker de?
Hvad leder teleskoperne efter? Rumsonderne?
De vil bringe universet nærmere.
Det ser ud til, at disse fremskridt er produktet af en dyb nostalgi.
Et ønske om at genfinde noget, som vi allerede forstår i en poetisk form.
Noget, vi i sagens natur ved.
I 1883 ankom nybyggerne, -
- guldgraverne, miltæret, politiet, -
- kvægbrugerne og de katolske missionærer.
Efter i århundreder at have levet sammen med vandet og stjernerne, -
- så de oprindelige folk deres verden styrte sammen.
Den chilenske regering, som understøttede kolonisterne, erklærede -
- at indianerne var korrupte, kvægtyve og barbariske.
Mange af dem søgte tilflugt på Dawson Island, -
- hvor den vigtigste mission lå.
De fratog dem deres tro, deres sprog og deres kanoer.
De iførte dem gammelt tøj, -
- som var inficeret med civilisationens bakterier.
De fleste af dem blev syge og døde på mindre end 50 år.
De andre blev bytte, for de såkaldte "indianer-jægere".
Landmændene betalte et pund for en mands testikel, -
- et pund for en kvindes bryst -
- og et halvt pund for et barns øre.
Denne historie, mener jeg, burde fortælles og udbredes endnu mere.
De chilenske nybyggere, med udenlandsk støtte, fortsatte mod syd -
- for at etablere store landbrugsvirksomheder.
Chilenerne købte straks, eller fik simpelthen jorder af regeringen -
- for at besætte dem og omdanne dem til kvægbrug.
De begyndte at udrydde befolkningen i syd -
- at udslette og dræbe dem på den brutale måde, som vi kender til.
Ingen af disse massakrer -
- resulterede nogensinde i, at gerningsmændene blev anklaget.
Moderen er vand, hun er havet, kanalerne, regnen, det hele.
Når vi tænker på Amerikas oprindelige folk -
- er vi historikere tilbøjelige til at tænke, -
- at disse mennesker identificerede sig med deres land og naturen.
Og med vandet, i forhold til det sydlige folk...
De var mestre i deres land.
De sidste grupper sank ned i elendighed og alkoholisme.
I bosætternes øjne blev de til monstre.
I det 16. århundrede så spaniolerne også monstre i Patagonien.
De sagde, at der var gigantiske vilde.
De kaldte dem "Patagonere", fordi de havde så store fødder.
Jeg spørger mig selv:
Er det samme sket på andre planeter?
Har de stærkeste folk altid domineret, overalt?
En af Gliese stjernens planeter, som blev opdaget i Chile, -
- har måske et stort hav.
Kan den være beboet af levende væsner?
Kan den have træer til at lave kanoer?
Kan denne planet have været et tilflugtssted, -
- hvor indianerne kunne leve i fred?
At have disse tanker er urealistisk.
Men jeg tør have dem, -
- fordi jeg ville elske, at disse vandfolk ikke var forsvundet.
I dag er der 20 direkte efterkommere.
Gennem dem har deres sprog overlevet i århundreder, -
- måske i tusinder af år.
En sæl.
En hval.
Kano.
Padle.
Far.
Mor.
Barn.
Sol.
Måne.
Stjerne.
Gabriela, vil du sige på Kawésqar:
Strand.
Musling.
Kano.
Knap.
Knap?
Skjorte.
Regn.
Vindue.
Hav.
Vand.
Storm.
- Jeg tog fejl. - Godt menneske.
Dårligt menneske.
Gud.
Nej, ikke Gud. Vi har ikke brug for Gud.
Politi.
Politi...
Det har vi heller ikke brug for.
Da hun var barm, -
- krydsede Gabriela næsten hele Patagonien.
Hun padlede 1.000 kilometer i en kano.
Er det rigtigt, at da du var barn, var du på en lang rejse med din familie -
- fra en ø til Port Eden?
Til Penas-bugten.
Jeg kender vejen. Jeg ved, hvordan man kommer til Penas-bugten -
- gennem Agropolina i nærheden af øen San Javier.
Fortæl mig om det på Kawésqar.
Jeg vil begynde med -
- at fortælle dig om, dengang vi var i nærheden af Kap Tomar.
Jeg padlede overalt i syd.
Det var kendt som "Keaelkces land" -
- Kawésqar-folket mod syd.
Jeg ved ikke, hvad området blev kaldt på Kawésqar.
Når en kano bliver ødelagt, -
- bygger man en anden med en økse.
Hvis den nye kano får en læk, -
- må man straks lave en ny.
Når man rejser med kano, lærer man øerne godt at kende, -
- og hvor man skal slå lejr, og hvor man kan sove.
Nogle gange bliver vi der i flere dage, spærret inde af vinden, -
- og hvis det regner, bruger vi sommetider tre måneder-
- på at vente på, at havet bliver roligt.
Jeg blev teenager, så voksen, mens jeg padlede -
- og her er jeg.
Første gang jeg så Gabriela var på et fotografi.
Det var også første gang, -
- jeg så næsten alle overlevende fra Patagonien.
Paz Erazuriz, en stor fotograf fra Santiago, -
- blev interesseret i dette folks ansigter-
- længe før historiebøgerne.
I mange år, i århundreder var ildlænderne usynlige mennesker.
På samme tid som Gabriela foretog sin 1.000 km lange rejse, -
- og dykkede i havet, -
- gik jeg i skole og levede ved kysten.
Vi skolebørn vidste ingenting om befolkningen i syd.
Gabriela og jeg var flere århundreder fra hinanden.
I disse år foretrak jeg at læse romaner af Jules Verne.
Jeg vidste slet ingenting om den eneste indfødte, -
- som havde efterladt sit mærke på historien.
Han hed Jemmy Button.
Det var meget senere, jeg fandt ud af noget om hans liv.
Eventyret om Jemmy Button var nærmest en legende for mig, -
- da jeg læste det første gang.
Men det er en sand historie.
I begyndelsen af det 19. århundrede ankom et engelsk skib til Patagonien, -
- under kommando af kaptajn Fitz Roy.
Hans mission var at tegne landet og kystlinjerne.
Han tegnede de fineste kort, -
- som blev brugt i det næste århundrede.
Han var den første person, der tegnede indianerne -
- med et menneskeligt ansigt.
Kaptajnen, en humanist, havde en usædvanlig ide:
At bringe fire indfødte til England for at civilisere dem.
En af de indfødte kom om bord i bytte for en perlemorsknap.
Det er derfor, englænderne kaldte ham Jemmy Button.
Jemmy Button var klædt som en sømand -
- og senere som en englænder.
I mere end et år boede Jemmy Button på en ukendt planet.
Han rejste fra stenalderen til den industrielle revolution.
Han rejste tusinder af år ind i fremtiden.
Og så tusinder af år tilbage til fortiden.
Efter at Jemmy Button var blevet en gentleman, -
- bragte kaptajnen ham tilbage til Patagonien.
Da han satte fod på sit hjemlands jord, -
- tog Jemmy Button sit engelske tøj af.
Han fortsatte med at tale halvt på engelsk og halvt på sit eget sprog.
Han lod sit hår vokse langt, men han blev aldrig den samme igen.
Dette var begyndelsen på enden for det sydlige folk.
Fitz Roys kort åbnede dørene for tusinder af nybyggere.
I 150 år regerede en gruppe hvide mænd -
- med hård hånd i et stille land.
Salvador Allendes revolution brød stilheden.
Der opstod en stor social bevægelse, som omfattede halvdelen af landet.
Vi hørte stemmer, vi aldrig havde hørt før.
Allende begyndte at give de jorder tillbage til de indfødte, -
- som var blevet taget fra dem.
Friheden blev kortvarig.
Den blev ødelagt af et kup finansieret af USA.
På samme tidspunkt blev en kollaps af en supernova stjerne -
- set fra et chilensk observatorium.
Det var første gang, dette skete så tæt på jorden.
Diktaturet rystede Chile. Det varede i 16 år.
Der var 800 hemmelige fængsler-
- med 3.500 tjenestemænd, -
- hvoraf mange udførte tortur.
I nogle regioner blev fangerne slagtet levende.
Kvinder blev voldtaget foran deres mænd eller børn.
Mænd og kvinder blev hængt fra loftet.
Deres hud blev brændt med syre og cigaretter.
De fik elektriske stød over hele kroppen.
De blev bedøvet.
Deres tunger blev flået ud.
De blev låst inde i kasser på en kubikmeter.
Normalt var de ønskede informationer allerede kendte.
De torturerede for at dræbe.
I årevis fortalte militæret og de involverede civile ikke, -
- hvor fangerne var.
Dawson Island, -
- hvor hundreder af indianere døde i de katolske missioner, -
- blev omdannet til en koncentrationslejr -
- for Salvador Allendes ministre, som blev deporteret fra Santiago.
Dawson blev også brugt som fængsel og torturcenter-
- til mere end 700 af Allendes støtter, -
- som levede i Punta Arenas, hovedstaden i Patagonien.
Jeg vil gerne have, I peger på, hvor Dawson er.
Jeg vil bede hver af jer fortælle, hvor længe I blev tilbageholdt?
- Et og et halvt år. - Fire år og tre måneder.
- Seks måneder. - Fire år.
- 444 dage. - To år og to måneder.
- To og et halvt år. - Fem år og en dag.
Et år og syv måneder.
De var ofre for en vold, -
- som indianerne kun kendte alt for godt.
I Chile akkumuleres immunitet gennem århundreder.
Dawson er bare et kapitel.
I disse voldelige år-
- skyllede Humboldtstrømmen et lig i land i det samme område, -
- hvor min barndomsven var forsvundet.
Det var ikke liget af en dreng.
Det var liget af en kvinde.
Ingen vidste, hvem hun var.
Folk begyndte at mistænke, at havet var en kirkegård.
Tredive år senere tilstod adskillige af diktaturets officerer, -
- at måske var nogle få mennesker blevet kastet i havet.
En af dem var Marta Ugarte, kvinden fra stranden.
Familiens advokat kender fakta.
Hun har primært indre kvæstelser.
Hun viser andre tegn på tortur. Hun har nogle flænger.
Vedrørende hendes ansigt, hvad der slår mig mest, endog i dag, -
- er, at hun ser på os.
Hendes øjne er åbne, og hun ser på os.
Mærkeligt. Hendes øjne er intakte, hvilket er usædvanligt, -
- når et legeme har været under vand i lang tid.
Men sådan var det med hende. Jeg finder det meget mærkeligt.
Hendes ansigt er ikke oppustet.
Og hun ser på os.
Det er, som om hun er vågen og ser på os.
Jeg tænker på, hvad det sidste, hun så, var?
Så hun andre fanger i nærheden?
Jeg har besluttet at rekonstruere et offers sidste øjeblikke -
- for at kunne tro på det.
En forfatter og journalist vil hjælpe mig.
Der er forskellige vidnesbyrd om, at de fik en indsprøjtning.
Nogle siger, det var cyanid, -
- men de fleste siger, at det var pentothal.
Det var en måde at sikre sig en fanges død på.
Skinnen blev placeret på brystkassen.
Højere op på brystet.
Hvor meget tror du, denne skinne vejer?
Denne skinne må veje mindst 30 kilo.
Skinnerne er fra Puente Altos regiment.
Den person, som kom med dem, blev dræbt af DINA for at tale for meget.
For at afslutte pakningen anbragte de plasticposer, -
- en over hovedet, og en over fødderne, -
- så de mødtes på midten.
Den anden plasticpose her.
Og kartoffelsække.
Præcis samme proces: Fra fødderne op og fra hovedet ned, -
- så de mødes på midten.
Så ventede de på helikopterne eller flyene, -
- hvorfra de blev kastet i havet.
Hvad skete der med Marta Ugartes krop?
Da denne fange kom om bord på flyet, begyndte hun at bevæge sig.
Så de tog den her af hende, -
- bandt poserne op og fjernede dem fra hendes krop.
De åbnede pakken og opdagede, at hun var levende.
Så tog de wiren, som var her... og kvalte hende.
Pakken blev dårligt forseglet.
Dette ville forklare, hvorfor hendes lig blev skyllet i land.
Ifølge de retslige journaler kastede den chilenske hær-
- mellem 1.200 og 1.400 personer i havet, -
- døde eller levende.
De blev assisteret af mange civile.
De håbede, at havet ville holde deres forbrydelse hemmelig.
Dette skete i november 1979.
Om bord på helikopteren går mekanikeren gennem sidedøren.
Jeg blev klar over, at der var to kroppe.
En var en kvinde, som tydeligvis var ung, -
- og en mand på mere end 90 kilo.
Jeg kunne se hans bygning, men ansigtet var skjult i en pose.
En skinne var fastgjort til kroppen.
Desværre var det den sværeste dag i min karriere.
Jeg havde allerede sagt, -
- at Gud ville straffe os, fordi det vi gjorde var en forbrydelse.
På min anden flyvning, det var i juni 1980, -
- må der have været, at dømme efter pletterne, otte eller ni kroppe.
Jeg fik det indtryk, at de lige var blevet dræbt -
- ud fra de blodpletter, der var tilbage.
- Var der mere end en civil? - Der var fire civile.
De skubbede kroppene ud.
De brugte lugen, som bruges til at laste gods -
- og sidedørene.
Det var lettere at kaste dem ud derfra -
- end at trække dem hen til sidedørene.
De, der lå ved sidedørene, blev kastet ud der, de andre ud fra midten.
Der er ingen grænser for grusomheden.
De havde ikke engang den medlidenhed eller medfølelse, at returnere de døde.
Det er skrevet i den ældste historie:
Fjendens døde krop skal returneres, så slægtningene kan fortsætte med at leve.
For at de kan sørge, må liget returneres.
Så de døde kan blive færdige med at dø -
- og de levende fortsætte med at leve.
Det er så...
Det er så brutalt, det der skete...
...i Chile, i disse lande.
Immunitet er dobbelt mord, -
- det er som at dræbe den døde to gange.
At finde den skyldige er ikke vejens ende.
Det er bare begyndelsen.
Lige siden han var barm, har Raúl Veas dykket i nærheden af skinneme.
Næsten alle i byen kendte til dem, -
- men folk var bange.
I 2004 beordrede dommer Guzmán inspektør Vignolo til at finde dem.
Det var Raúl, der dykkede til havets bund.
Fyrre år senere er skinnerne helt tildækkede.
Vandet og dets skabninger har indgraveret disse budskaber.
Her er hemmelighederne, som ligene efterlod på skinnerne, -
- før de smeltede ud i vandet og antog havets form.
Ved at observere hver af disse skinner blev andre rester opdaget.
Man fandt en knap, der sad fast på en skinne.
Denne knap er det eneste spor efter den person, som var der.
Fra Jemmy Button, i bytte for en perlemorsknap, -
- tog de hans land fra ham, hans frihed, hans liv.
Da han vendte tilbage til sin ø, -
- fik Jemmy Button aldrig sin identitet tilbage.
Han blev forvist i sit eget land.
Begge knapper fortæller den samme historie, -
- en historie om udryddelse.
Der er sandsynligvis mange flere knapper i havet.
I denne detalje ligger alt, kondenseret, kompakt, -
- som et sort hul.
Dette var mit indtryk, -
- fordi man kan forestille sig skinnen og spore dens historie:
Arbejderne som lavede den, som skar den, som lagde den.
Man kan spore knappens historie:
Knappen fører os til en person, en skjorte, en situation.
Måske til selveste Villa Grimaldi og alt, hvad der skete der.
Det er en detalje, som vokser og udvider sig, -
- bølger, som går i forskellige retninger.
Det er historien om Chile og alle begivenhederne under diktaturet.
Når man betragter havet, vandet, betragter man hele menneskeheden.
Disse lande, både forunderlige og gennemvædede af blod.
De indeholder det værste... af os selv.
Når dagen ender, vil alle...
I en verden af ofre og mordere... Skønt begge eksisterer, -
- er vi alle ansvarlige for alt. For ofrene og morderne.
Hvert menneske, ikke nogen specielt.
Så når så frygtelige ting sker, -
- som de ofte har gjort gennem historien, -
- er vi også ansvarlige, selvom vi ikke deltager, -
- ligesom i en familie, hvor et barm begår en forbrydelse, -
- og hele familien bliver påvirket.
Så...
Denne del af historien, der er forbundet med vand, is, vulkaner, -
- er også forbundet med død, massakrer, overgreb og folkedrab.
Det er en del...
Hvis vand har hukommelse, vil det også huske dette.
Alle ting taler med alle ting, vand, floder, planter, -
- rev, ørkener, sten, stjerner...
Det er en lang samtale, en gensidig hilsen.
Indianerne i Patagonien mente, at sjæle ikke døde, -
- og at de kunne leve igen som stjerner.
Man siger, at vand har hukommelse.
Jeg tror, det også har en stemme.
Hvis vi kom meget tæt på, ville vi være i stand til at høre stemmerne -
- fra hver af de indfødte og de forsvundne.
For ikke så længe siden, men meget langt væk -
- blev der opdaget en Quasar fuld af vanddamp.
Den indeholder 120 millioner gange mere vand end alle vores have.
Hvor mange fortabte sjæle vil kunne finde tilflugt -
- i dette kæmpe ocean, som driver i tomrummet?